HJEM

RESSURSER

TJENESTER

HJELP

LENKER

OM LOVDATA

KONTAKT
OSS

SØK

Skriv ut

FOR 2007-11-09 nr 1268:
Forskrift om folkeregistrering

DATO:

FOR-2007-11-09-1268

DEPARTEMENT:

FIN (Finansdepartementet)

AVD/DIR:

Skattedir.

PUBLISERT:

I 2007 hefte 11

IKRAFTTREDELSE:

2008-01-01

SIST-ENDRET:

ENDRER:

FOR-1971-01-25,
FOR-1982-10-25-1525,
FOR-1994-03-04-161,
FOR-1995-02-14-125

GJELDER FOR:

Norge

HJEMMEL:

LOV-1970-01-16-1-§14,
LOV-1970-01-16-1-§15,
FOR-2007-03-02-1263,
FOR-2007-10-24-1266

SYS-KODE:

C22, BG12c, D02

NÆRINGSKODE:

9129

KUNNGJORT:

23.11.2007      kl. 14.35

RETTET:

KORTTITTEL:

Forskrift om folkeregistrering

For å lenke til dette dokumentet bruk:
http://www.lovdata.no/cgi-wift/ldles?doc=/sf/sf/sf-20071109-1268.html

INNHOLD

Forskrift
om folkeregistrering

Kapittel
1. Alminnelige bestemmelser
§
1-1. Virkeområde
§
1-2. Instrukser

Kapittel
2. Det sentrale folkeregister mv.
§
2-1. Det sentrale folkeregister
§
2-2. Fødselsnummer
§
2-3. Fastsettelse av fødselsdato
§
2-4. Endring av fødselsdato
§
2-5. D-nummer
§
2-6. Hvem som kan tildeles D-nummer
§
2-7. Rekvirering av D-nummer
§
2-8. Avvisning av rekvisisjon om D-nummer

Kapittel
3. Registrering på grunnlag av meldinger mv.

§
3-1. Fødselsregistrering
§
3-2. Registrering av andre faktiske og rettslige forhold som finner
sted i Norge
§
3-3. Registrering av faktiske og rettslige forhold som finner sted i
utlandet

Kapittel
4. Hvem som skal regnes som bosatt i Norge

§
4-1. Hovedregel om å være bosatt
§
4-2. Innflytting fra utlandet
§
4-3. Sjøfolk
§
4-4. Personer på Svalbard, Jan Mayen og kontinentalsokkelen

§
4-5. Norske diplomater og militære
§
4-6. Utenlandske diplomater og NATO-personell

§
4-7. Utflytting til utlandet

Kapittel
5. Hvor i Norge en person skal regnes som bosatt

§
5-1. Hovedregelen om bosted - regelmessig døgnhvile

§
5-2. Skiftevis døgnhvile
§
5-3. Ektefeller og barn
§
5-4. Sjøfolk med flere
§
5-5. Studenter
§
5-6. Vernepliktige
§
5-7. Fengsel
§
5-8. Sykehus, sykehjem mv.
§
5-9. Svalbard, Jan Mayen og kontinentalsokkelen

§
5-10. Bosted for diplomater og militære med flere

§
5-11. Særlige bostedstilfelle

Kapittel
6. Pendlere
§
6-1. Virkeområde
§
6-2. Familiependlere
§
6-3. Enslige pendlere
§
6-4. Selvstendig og uselvstendig bolig
§
6-5. Krav til pendling (besøkshyppighet)

Kapittel
7. Melding og vedtak om registrering av flytting

A.
Generelle bestemmelser
§
7-1. Flytte- og registreringsdato
§
7-2. Krav til flyttemelding

B.
Flytting innen Norge
§
7-3. Vedtak om flytting innenlands
§
7-4. Underretning og flyttevedtak
§
7-5. Avslag på flyttemelding
§
7-6. Vurdering av bostedsregistrering av eget tiltak

§
7-7. Registreringstidspunkt

C.
Flytting til utlandet
§
7-8. Melding om flytting til utlandet
§
7-9. Vedtak om flytting til utlandet
§
7-10. Internordisk utflytting

D.
Flytting fra utlandet
§
7-11. Vedtak om innflytting fra utlandet

§
7-12. Tidligere tildeling av fødsels- eller D-nummer

E.
Meldinger fra andre
§
7-13. Melding fra utleier
§
7-14. Offentlig myndighets meldeplikt

Kapittel
8. Ukjent registrerings- og oppholdskommune

§
8-1. Ukjent registreringskommune
§
8-2. Ukjent oppholdskommune
§
8-3. Underretning om endring av registrering

Kapittel
9. Registermyndighetens taushetsplikt og opplysningsvirksomhet

§
9-1. Taushetsplikt
§
9-2. Utlevering av opplysninger - generelt

§
9-3. Utlevering av opplysninger - offentlige

§
9-4. Utlevering av opplysninger - private

§
9-5. Adressesperring
§
9-6. Innsynsrett og bekreftet registerutskrift

Kapittel
10. Attester
§
10-1. Attester som kan utstedes
§
10-2. Krav om og utlevering av attester
§
10-3. Generelt om attester
§
10-4. Særskilt om bostedsattest
§
10-5. Særskilt om fødselsattest

Kapittel
11. Forskjellige bestemmelser
§
11-1. Anmeldelse
§
11-2. Tidligere førte registre
§
11-3. Arkivering og avlevering av tidligere førte registre

§
11-4. Meldingsarkivering
§
11-5. Ikrafttredelse

Forskrift om folkeregistrering

Hjemmel: Fastsatt av Skattedirektoratet 9. november
2007 med hjemmel i lov 16. januar 1970 nr. 1 om folkeregistrering §
14 og § 15, jf. delegeringsvedtak 2. mars 2007 nr. 1263 og 24.
oktober 2007 nr. 1266.

Kapittel 1. Alminnelige bestemmelser

§ 1-1. Virkeområde

Forskriften inneholder
bestemmelser til utfylling og gjennomføring av lov 16. januar 1970
nr. 1 om folkeregistrering (folkeregisterloven).

§ 1-2. Instrukser

Skattedirektoratet
fastsetter i instruks nærmere regler

a)

for føring og ordning av de
opplysninger det etter § 2-1 er hjemmel til å registrere, og

b)

for når faktiske og rettslige
forhold som har funnet sted i utlandet skal registreres i Det
sentrale folkeregister.

Kapittel 2. Det sentrale folkeregister mv.

§ 2-1. Det sentrale
folkeregister

Registeret skal føres
fortløpende, og skal omfatte alle personer som nevnt i
folkeregisterloven § 1.

Knyttet til det enkelte
fødselsnummer og D-nummer kan registeret inneholde opplysninger om
følgende forhold:

Fullt navn

Fødested

Registreringsstatus:

0 = Skattepliktig

1 = Bosatt

2 = Utflyttet fra kommunen

3 = Utvandret

4 = Forsvunnet

5 = Død

6 = Utgått fødselsnummer

7 = Fødselsregistrert

8 = Annullert tilgang

9 = Uregistrert person

Statsborgerskap

Umyndiggjort:

J = Ja

N = Nei

Verge

Hjelpeverge

Sted/myndighet sivilstand

Dato for sivilstand

Sivilstand:

1 = Ugift

2 = Gift

3 = Enke/Enkemann

4 = Skilt

5 = Separert

6 = Registrert partner

7 = Separert partner

8 = Skilt partner

9 = Gjenlevende partner

Aktuell adresse:

- Registreringsdato

- Flyttedato

- Kommunenummer

- Gatekode/gårdsnummer

- Adressenavn

- Husnummer/bruksnummer

- Bokstav/festenummer

- Undernummer

- Bolignummer

Adressetype:

0 = Vanlig bosatt

1 = Tilleggsadresse

2 = Postadresse

Postnummer

Kretser

Innflytting fra kommune/land

Utflytting til kommune/land

Dødsdato

Familienummer

Dato for familienummer

Personkode som viser hvilken
relasjon personen har til familienummeret:

1 = Referanseperson

2 = Gift kvinne/yngste partner som
bor sammen med ektefellen/partneren

3 = Barn som bor sammen med foreldre

Fars fødselsnummer

Mors fødselsnummer

Ektefelles/registrert partners
fødselsnummer

Barns fødselsnummer

Spesifisert registreringstype:

1 = Utenriks

2 = Militær

3 = Svalbard

4 = Klientadresse

5 = Uten fast bosted

6 = Sperret adresse, strengt
fortrolig

7 = Sperret adresse, fortrolig

Dato for spesifisert
registreringstype

Foreldreansvar:

D = Delt

M = Mor

F = Far

A = Andre

Dato for endring av foreldreansvar

Arbeidsgiver

Yrke

Arbeidstillatelse:

J = Arbeidstillatelse

N = Ikke arbeidstillatelse

Arbeidstillatelsens varighet

Tilhørighet til Den norske kirke

Merknad (hjemmel) for hver
opplysning

Henvisning til journal

Oppholdstillatelse

Oppholdstillatelsens lengde

Enhver må godta at
diakritiske tegn i vedkommendes personnavn blir utelatt. Det skal
imidlertid registreres en merknad om utelatelsen.

Hvis et personnavn er for
langt til bruk ved maskinelle utskrifter, må enhver godta at det
gjøres forkortelser i navnet.

§ 2-2. Fødselsnummer

Fødselsnummeret skal ha
elleve siffer. De seks første siffer består av vedkommendes
fødselsdato i rekkefølge to siffer for dag, to for måned, to for år.
De fem siste siffer, personnummeret, består av tre individsiffer og
to kontrollsiffer.

Som individsiffer for
personer født:

a)

1854-1899 brukes serien 749-500,

b)

1900-1999 brukes serien 499-000,

c)

1940-1999 brukes også serien
999-900,

d)

2000-2039 brukes serien 999-500.

Kvinner skal ha like tall og menn ulike tall som siste
individsiffer.

Fødselsnummeret tildeles i
Det sentrale folkeregister og administreres av Skattedirektoratet.

Fødselsnummeret kan endres
når fødselsdato eller kjønnsstatus endres.

Fødselsnummeret kan også
endres når Politidirektoratet med hjemmel i politiloven § 14b har
gitt tillatelse til bruk av fingerte personopplysninger.
Skattedirektoratet fastsetter i instruks nærmere regler for
utfylling og gjennomføring av denne bestemmelse.

§ 2-3. Fastsettelse av
fødselsdato

For personer som fødes i
Norge fastsettes fødselsdatoen på grunnlag av fødselsmeldingen, jf.
§ 3-1 nr. 1.

For personer som innvandrer
og som tidligere har vært registrert som bosatt i Norge, fastsettes
fødselsdatoen på grunnlag av det som allerede er registrert i Det
sentrale folkeregister.

For personer som innvandrer
og som tidligere ikke har vært registrert som bosatt i Norge,
fastsettes fødselsdatoen på grunnlag av vedkommendes pass eller
tilsvarende legitimasjonsdokument når det gjelder de som ikke
trenger oppholdstillatelse. For de som trenger oppholdstillatelse,
fastsettes fødselsdatoen på grunnlag av det som er registrert i
utlendingsmyndighetens register (DUF) eller i vedtak fra
utlendingsmyndigheten, med mindre denne myndighet har satt
fødselsdag og -måned til 1. januar. I slike tilfeller skal
fødselsdag og -måned settes til den registreringsdag og -måned
innvandringen har fått i Det sentrale folkeregister.

For de tilfeller der
fødselsdatoen som er registrert i DUF eller i vedtak fra
utlendingsmyndigheten fremstår som fingert, er basert på
egenerklæring eller dokumentasjon med liten bevisverdi, kan
fødselsdag og -måned settes til den registreringsdag og -måned
innvandringen har fått i Det sentrale folkeregister. Det samme
gjelder der antall tilgjengelige personnumre for den aktuelle
fødselsdato er svært lavt.

§ 2-4. Endring av
fødselsdato

Den fødselsdato som er
fastsatt av registermyndigheten kan bare endres når det foreligger
en åpenbar skrivefeil eller i henhold til original og verifisert
fødselsattest dersom attesten også viser at fødselen er registrert
senest ett år etter at den fant sted. For personer født i Norge før
1. januar 1916 kan imidlertid dåpsattest godtas.

Dersom vilkårene etter
første ledd fremstår som uforholdsmessig vanskelige å oppfylle,
eller registermyndigheten av andre grunner finner å kunne fravike
disse, kan likevel annen form for dokumentasjon godtas dersom denne
ut fra de øvrige opplysninger som fremkommer i saken, virker
troverdig. Unntatt her er de tilfeller der antall personnumre for
den omsøkte fødselsdag og -måned er svært lavt. I slike tilfelle kan
likevel den registrerte fødselsdato forbli uendret.

Skattekontoret fatter vedtak
i saker om endring av fastsatt fødselsdato. Klageorgan er
Skattedirektoratet.

§ 2-5. D-nummer

D-nummeret skal ha elleve
siffer. De seks første siffer består av vedkommendes fødselsdato i
rekkefølge to siffer for dag der første er tillagt fire, to for
måned, to for år. De fem siste siffer, personnummeret, består av tre
individsiffer og to kontrollsiffer.

Som individsiffer for
personer født:

a)

før 1. januar 2000 brukes serien
000-499,

b)

etter 1. januar 2000 brukes serien
500-999.

Kvinner skal ha like tall og menn ulike tall som siste
individsiffer.

D-nummeret kan bare endres
når fødselsdato eller kjønnsstatus endres.

D-nummeret tildeles i Det
sentrale folkeregister og administreres av Skattedirektoratet.
Nærmere bestemmelser om tildelingsmyndighet gis av
Skattedirektoratet.

§ 2-6. Hvem som kan tildeles
D-nummer

D-nummer tildeles fysisk
person som ikke fyller vilkåret for å få tildelt fødselsnummer, og
som er:

a)

skatte- eller avgiftspliktig til
Norge, herunder til Svalbard, jf. Svalbardskatteloven § 2-1 og
§ 2-2,

b)

i forretningsforhold med norsk bank
eller annen institusjon som er underlagt reglene i lov 10.
juni 1988 nr. 40 om finansieringsvirksomhet og
finansinstitusjoner (finansieringsvirksomhetsloven),

c)

registreringspliktig i
Foretaksregisteret, Løsøreregisteret eller Konkursregisteret,

d)

rolleinnehaver i juridiske enheter,
jf. Enhetsregisterloven § 5 annet ledd bokstav f og § 6 første
ledd bokstav a-e og h,

e)

kontohaver i Verdipapirsentralen,

f)

eier av fast eiendom som omfattes av
Matrikkellova,

g)

omfattet av norsk trygdeordning,

h)

bosatt på Svalbard, jf. forskrift om
register over befolkningen på Svalbard § 2.

§ 2-7. Rekvirering av
D-nummer

D-nummer rekvireres fra
tildelingsmyndigheten av den registreringsenhet som har behov for
D-nummer for å registrere personer som er nevnt i § 2-6.

Dersom ikke annet er
bestemt, skal rekvisisjon skje på særskilt blankett, fastsatt av
Skattedirektoratet. Vedlagt rekvisisjonen må følge bekreftet kopi av
legitimasjonsdokument. Legitimasjonen skal være utstyrt med
fotografi av personen og inneholde opplysning om:

a)

fullt navn,

b)

fødselsdato,

c)

kjønn og

d)

statsborgerskap.

Det eller de
legitimasjonsdokumenter som fremlegges, skal være utstedt av
offentlig myndighet eller av et annet organ hvis kontrollrutiner for
dokumentutstedelse er betryggende og det er allment akseptert at
dokumentet for øvrig har et tilfredsstillende sikkerhetsnivå.

Kravet til innsendt kopi av
legitimasjonsdokument gjelder imidlertid ikke for personer som
kommer inn under § 2-6 bokstav g eller når arbeids- eller
oppdragsgiver overfor det skattekontor som Skattedirektoratet
bestemmer, har bekreftet at en persons identitet er riktig oppgitt.

Skattedirektoratet kan i
særlige tilfelle dispensere fra kravet til legitimering og fra
kravet til innsending av legitimasjonsdokument.

Når D-nummer kreves for
skattepliktig person, eller dersom rekvirenten mener det er
nødvendig, skal det også foreligge opplysning om:

a)

sivilstand,

b)

arbeidstillatelse,

c)

arbeidsgiver,

d)

adresse i Norge og i hjemlandet.

§ 2-8. Avvisning av
rekvisisjon om D-nummer

Dersom kravene til
dokumentasjon ikke er oppfylt, skal rekvisisjonen avvises uten
vedtak.

Finner tildelingsmyndigheten
at vilkårene i § 2-6 for tildeling av D-nummer ikke foreligger, skal
rekvisisjonen avslås i skriftlig beslutning som sendes rekvirenten,
jf. § 2-7 første ledd. Rekvirenten kan påklage avslaget til
Skattedirektoratet.

Kapittel 3. Registrering på grunnlag av
meldinger mv.

§ 3-1. Fødselsregistrering

1.

Registermyndigheten skal registrere
fødsel på grunnlag av melding gitt i samsvar med forskrift 25
oktober 1982 nr. 1524 om melding av fødsler, erkjennelse av
farskap og melding om valg av navn, fastsatt av Statistisk
sentralbyrå. Det sykehus/fødehjem og den kommune barnet er
født i, skal registreres som fødested.

2.

Barn som fødes i Norge skal
fødselsregistreres i den kommune der moren er registrert som
bosatt ved barnets fødsel. Dette gjelder både levende og
dødfødte.

Er moren ikke registrert som
bosatt i Norge, skal barnet fødselsregistreres i farens
bostedskommune såfremt han er registrert som bosatt i Norge.

Er verken faren eller moren
registrert som bosatt i Norge, skal barnet fødselsregistreres i den
kommune der det ble født.

Såfremt en av foreldrene er
registrert som bosatt i Norge, skal barn som fødes på Svalbard, Jan
Mayen eller de norske biland Bouvetøya, Peter Is øy og Dronning Maud
Land, fødselsregistreres i den kommune moren, eventuelt faren er
registrert som bosatt.

§ 3-2. Registrering av andre
faktiske og rettslige forhold som finner sted i Norge

1.

Dødsfall registreres på grunnlag av
melding om dødsfall fra tingretten eller lensmannen.

2.

Vigsel eller registrert partnerskap
registreres på grunnlag av gyldig prøvingsattest og melding
fra vigsler/registreringsmyndigheten.

3.

Adopsjon registreres på grunnlag av
melding fra fylkesmannen eller barne-, ungdoms- og
familieforvaltningen.

4.

Separasjon av ektefeller eller
registrerte partnere registreres på grunnlag av melding fra
fylkesmannen eller den domstol som har truffet avgjørelsen.

5.

Skilsmisse eller oppløsning av
ekteskap og oppløsning av registrert partnerskap registreres
på grunnlag av melding fra fylkesmannen eller den domstol som
har truffet avgjørelsen.

6.

Erverv av norsk statsborgerskap
registreres på grunnlag av melding fra utlendingsmyndigheten.

7.

Vergemål registreres på grunnlag av
melding fra tingretten. Oppnevning av verge eller hjelpeverge
registreres på grunnlag av melding fra overformynderiet. Ved
hjelpevergeoppnevning må det registreres om oppdraget er
generelt eller begrenset.

Registreringen slettes på grunnlag av melding fra tingretten
eller overformynderiet om at oppnevningen av henholdsvis
verge/hjelpeverge er opphevet eller bortfalt.

8.

Andre navneendringer enn de
skattekontoret selv avgjør, registreres på grunnlag av melding
fra fylkesmannen eller Barne-, ungdoms- og
familiedirektoratet.

9.

Endring av farskap registreres på
grunnlag av melding fra bidragsmyndigheten eller den domstol
som har truffet avgjørelsen.

§ 3-3. Registrering av
faktiske og rettslige forhold som finner sted i utlandet

I tilfeller som ikke
omfattes av instruks etter § 1-2 bokstav b, avgjør
Skattedirektoratet om opplysning om forhold som nevnt i § 3-2 skal
registreres.

Kapittel 4. Hvem som skal regnes som bosatt i
Norge

§ 4-1. Hovedregel om å være
bosatt

Personer som oppholder seg i
norske kommuner i minst seks måneder regnes som bosatt i Norge, med
mindre annet følger av bestemmelsene i § 4-2 til § 4-7.

§ 4-2. Innflytting fra
utlandet

Personer som kommer fra
utlandet, regnes som bosatt i Norge når de har tatt opphold i norske
kommuner og har til hensikt å bli her ikke bare midlertidig. Opphold
av minst seks måneders varighet regnes som bosetting, selv om
oppholdet er midlertidig.

Det samme gjelder når
personer som kommer fra utlandet, oppholder seg skiftevis på den
norske kontinentalsokkelen og i norske kommuner, jf. § 5-9 tredje
ledd.

Personer som trenger
oppholdstillatelse kan likevel ikke regnes som bosatt før det kan
fremlegges slik tillatelse gjeldende for minimum seks måneder. For
asylsøkere er vilkåret for bosetting at asylsøknaden er innvilget
eller at det foreligger oppholdstillatelse på humanitært grunnlag.

§ 4-3. Sjøfolk

Som bosatt i Norge regnes
norske skipsførere og andre norske sjøfolk, uansett om de er på
norske eller utenlandske skip, for så vidt de ikke skal regnes som
utflyttet etter § 4-7 nr. 1 første ledd.

§ 4-4. Personer på Svalbard,
Jan Mayen og kontinentalsokkelen

Personer som oppholder seg
på Svalbard, Jan Mayen eller de norske biland Bouvetøya, Peter Is Øy
og Dronning Maud Land og som ved utreisen var registrert som bosatt
i en norsk kommune, skal fortsatt regnes som bosatt der for så vidt
de ikke skal regnes som utflyttet etter § 4-7 nr. 1 første eller
annet ledd.

Det samme gjelder personer
som oppholder seg på norsk kontinentalsokkel, og som var registrert
som bosatt i en norsk kommune da oppholdet tok til.

§ 4-5. Norske diplomater og
militære

1.

Norsk personale ved norske
diplomatiske og konsulære stasjoner i utlandet regnes som
bosatt i Norge dersom de er utsendt til stillingen av norsk
utenriksmyndighet i henhold til beordring eller tidsbegrenset
tjenesteavtale, jf. § 5-10 nr. 1.

Det samme gjelder slike personers husstandsmedlemmer og
private tjenere med mindre de er statsborgere i
mottakerlandet.

2.

Militært personell som er beordret
til tjeneste i utlandet, regnes som bosatt i Norge.

Det samme gjelder slike personers husstandsmedlemmer med
mindre de er statsborgere i mottakerlandet.

§ 4-6. Utenlandske diplomater
og NATO-personell

1.

Utenlandsk personale ved fremmede
staters diplomatiske og lønnede konsulære stasjoner regnes
ikke som bosatt i Norge dersom de er utsendt til stillingen av
sitt lands utenriksmyndighet i henhold til beordring eller
tidsbegrenset tjenesteavtale.

Slike personers husstandsmedlemmer regnes heller ikke som
bosatt i Norge med mindre de er norske statsborgere.

Det samme gjelder utenlandske private tjenere som kommer fra
utlandet for å tiltre tjenesteforhold hos personer nevnt i
første ledd.

2.

Utenlandsk personell tilknyttet NATO
regnes ikke som bosatt i Norge. Slike personers
husstandsmedlemmer regnes heller ikke som bosatt i Norge med
mindre de er norske statsborgere.

§ 4-7. Utflytting til
utlandet

1.

Personer som flytter til land
utenfor Norden for å bosette seg der, regnes som utflyttet.
Forhold som vektlegges for å anse personer som utflyttet, er
blant annet om vedkommende:

-

har egen selvstendig bolig i
vedkommende innflyttingsland,

-

ikke lenger disponerer fast bolig i
Norge,

-

ikke lenger har arbeidsmessig
tilknytning til Norge,

-

ikke har ektefelle og/eller barn i
Norge,

-

ikke har annet enn sporadiske
opphold i Norge i løpet av året.

Arbeid og opphold på Svalbard og kontinentalsokkelen skal ikke
vurderes som noen bostedstilknytning til norsk kommune.

Utenlandske statsborgere som ikke lenger har adgang til å
oppholde seg i Norge, regnes som utflyttet. Det samme gjelder
utenlandske statsborgere som de siste to år ikke har hatt
kjent oppholdssted i Norge. Norske statsborgere regnes som
utflyttet når det har gått fem år siden vedkommende hadde
kjent oppholdssted i Norge, jf. § 7-9.

2.

Registrering av personer som flytter
fra Norge til annet nordisk land, avgjøres etter
innflyttingslandets bestemmelser, jf. overenskomst 1. november
2004 nr. 41 mellom Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige
om folkeregistrering artikkel 3.

Kapittel 5. Hvor i Norge en person skal regnes
som bosatt

§ 5-1. Hovedregelen om bosted
- regelmessig døgnhvile

Når ikke annet følger av
bestemmelsene i § 5-2 til § 5-11, regnes personer som bosatt der de
regelmessig tar sin døgnhvile.

Tidsbegrensede
(midlertidige) opphold av under seks måneders varighet regnes ikke
som bosetting på oppholdsstedet, med mindre oppholdsstedet er
personens eneste bostedsmessige tilknytning i dette tidsrom. Viser
oppholdet seg å vare utover seks måneder, skal vedkommende regnes
som bosatt på oppholdsstedet, jf. første ledd.

§ 5-2. Skiftevis døgnhvile

Personer som tar sin
døgnhvile skiftevis på to eller flere steder, regnes som bosatt der
de tar sin overveiende døgnhvile, med mindre noe annet følger av
bestemmelsene i kapittel 6.

§ 5-3. Ektefeller og barn

Ektefeller regnes som bosatt
der de har opprettet sitt felles hjem. Det felles hjem er den bolig
hvor ektefellene til sammen tar sin overveiende døgnhvile.

En person som har opprettet
felles hjem med sine barn, regnes som bosatt der barna tar sin
overveiende døgnhvile, med mindre barna flytter ut av det felles
hjem. Som barn forstås biologiske barn, adoptivbarn og fosterbarn
som i løpet av året ikke er fylt 22 år.

Felles hjem regnes som
oppløst når den ene har flyttet ut og besøk i det tidligere felles
hjem bare skjer sporadisk.

Registermyndigheten kan når
særlige grunner foreligger, dispensere fra bestemmelsene i første og
annet ledd.

§ 5-4. Sjøfolk med flere

Sjøfolk og andre som på
grunn av sitt yrke ikke kan ta sin døgnhvile noe bestemt sted,
regnes som bosatt der de har sin familie eller der de av andre
grunner må sies å ha sin bostedsmessige tilknytning.

§ 5-5. Studenter

Personer som oppholder seg i
en kommune for å få undervisning, kan velge om de skal:

a)

registreres på nytt bosted ved
studiestedet,

b)

opprettholde registreringen på samme
bosted som før utdanningen ble påbegynt (tidligere bosted)
dersom de fortsatt har tilknytning til dette,

c)

registreres i foreldrehjem,

d)

registreres i det felles hjem med
ektefelle eller barn,

e)

registreres i en bolig som erstatter
tidligere bosted, så fremt disse boliger ligger i samme
kommune.

Som tilknytning til
tidligere bosted regnes blant annet:

-

foreldrehjem,

-

eiendomsrett til bolig,

-

leierett til bolig,

-

fremleie av bolig.

§ 5-6. Vernepliktige

Vernepliktige mannskaper og
sivilarbeidere under førstegangstjeneste, regnes fortsatt som bosatt
der de hadde sitt bosted da tjenesten ble påbegynt, med mindre
bostedsforholdene der forandrer seg slik at det vil være naturlig å
regne dem som bosatt annet sted. Dersom de ikke lenger har
tilknytning til annet bosted, regnes de som bosatt på
oppholdsstedet.

§ 5-7. Fengsel

Personer som er innsatt i
fengsel, regnes fortsatt som bosatt der de hadde sitt bosted på
innsettelsestidspunktet, med mindre bostedsforholdene der forandrer
seg slik at det vil være naturlig å regne dem som bosatt annet sted.
Dersom de ikke lenger har tilknytning til annet bosted, regnes de
som bosatt på oppholdsstedet.

§ 5-8. Sykehus, sykehjem
mv.

Personer som er innlagt på
sykehus, regnes fortsatt som bosatt der de hadde sitt bosted på
innleggelsestidspunktet, med mindre bostedsforholdene der forandrer
seg slik at det vil være naturlig å regne dem som bosatt annet sted.
Dersom de ikke lenger har tilknytning til annet bosted, regnes de
som bosatt på oppholdsstedet.

Personer som er innlagt
eller anbrakt i institusjoner innen alkoholist- og
narkomaniomsorgen, regnes som bosatt på institusjonen når de har
oppholdt seg der sammenhengende i ett år, med mindre de skal
registreres i samsvar med § 5-3.

Personer som er innlagt
eller anbrakt i andre institusjoner eller i privat pleie, regnes som
bosatt der når oppholdet er ment eller viser seg å vare i minst 6
måneder, med mindre de skal registreres i samsvar med § 5-3. Dersom
de ikke har tilknytning til annet bosted, regnes de som bosatt på
oppholdsstedet, jf. § 5-1. Personer som blir innlagt på alders-
eller sykehjem i en annen kommune enn bostedskommunen, regnes
fortsatt som bosatt i den kommunen de hadde sitt bosted på
innleggelsestidspunktet, uavhengig av bestemmelsene i første og
annet punktum. Forutsetningen er at kommunen som personen var bosatt
i på innleggelsestidspunktet fortsatt skal ha det rettslige og
økonomiske ansvaret for å tilby vedkommende alders- og
sykehjemsplass. Har ikke personen bolig til disposisjon regnes
vedkommende som bosatt etter regelen i § 5-11 nr. 1.

§ 5-9. Svalbard, Jan Mayen og
kontinentalsokkelen

Personer som oppholder seg
på Svalbard, Jan Mayen eller de norske biland Bouvetøya, Peter Is øy
og Dronning Maud Land, og som ved utreisen var registrert som bosatt
i en norsk kommune, regnes fortsatt som bosatt der, med mindre
forholdene der forandrer seg slik at det vil være naturlig å regne
dem som bosatt annet sted, eller etter § 5-11 nr. 1.

Det samme gjelder personer
som oppholder seg på den norske kontinentalsokkelen og som var
registrert som bosatt i Norge da oppholdet tok til.

Personer som skal
registreres i folkeregisteret etter § 4-2 annet ledd, regnes som
bosatt der de etter reglene i § 5-1 til § 5-5 må sies å ha sitt
faste oppholdssted, eller etter § 5-11 nr. 1.

§ 5-10. Bosted for diplomater
og militære med flere

1.

Utsendt norsk personale ved norske
diplomatiske og konsulære stasjoner i utlandet regnes fortsatt
som bosatt i den kommunen de hadde sitt bosted ved utreisen,
med mindre bostedsforholdene der forandrer seg slik at det vil
være naturlig å regne dem som bosatt annet sted, eller etter §
5-11 nr. 1.

Det samme gjelder slike personers husstandsmedlemmer og
private tjenere, med mindre de er statsborgere i
mottakerlandet.

2.

Militært personell som er beordret
til tjeneste i utlandet, regnes fortsatt som bosatt i den
kommunen de hadde sitt bosted ved utreisen, med mindre
bostedsforholdene der forandrer seg slik at det vil være
naturlig å regne dem som bosatt annet sted, eller etter § 5-11
nr. 1.

Det samme gjelder slike personers husstandsmedlemmer.

§ 5-11. Særlige
bostedstilfelle

1.

Personer som er uten fast bosted i
kommunen (u.f.b.), regnes likevel som bosatt der når de på
grunn av oppholdets varighet og omstendighetene ellers må
antas å ha større bostedsmessig tilknytning til denne kommunen
enn til andre kommuner.

2.

Personer som er blitt borte i
samband med ulykker, naturkatastrofer, forbrytelser eller er
savnet på sjøen, i fjellet e.l., regnes som forsvunnet fra
kommunen.

3.

Personer som er hjemmehørende i
Norge, men som er uten påviselig bosted i noen kommune,
registreres som hjemmehørende i Norge, men uten bosted i noen
kommune, jf. § 8-2.

Kapittel 6. Pendlere

§ 6-1. Virkeområde

Bestemmelsene i dette
kapitlet kommer til anvendelse på pendlere. Med pendler menes person
som av hensyn til inntektsgivende aktivitet, må ta døgnhvilen
utenfor hjemmet.

§ 6-2. Familiependlere

En pendler regnes som bosatt
der ektefelle eller barn er registrert bosatt dersom denne boligen
er felles etter § 5-3 nr. 1 første og annet ledd. En pendler som
forsørger og bor sammen med søsken, regnes som bosatt i deres felles
hjem. Felles hjem med ektefelle går foran felles hjem med andre.

Pendler ektefeller mellom
flere felles boliger, regnes de som bosatt i den ene av boligene
etter følgende rangorden:

a)

den boligen som de har felles med
barn,

b)

den boligen som er selvstendig etter
kriteriene i § 6-4,

c)

den boligen hvor ektefellene til
sammen har sin overveiende døgnhvile.

Ektefeller som tar til å pendle mellom flere felles boliger, kan
uansett reglene i bokstav b og c kreve å beholde sin registrering
dersom vilkårene i § 6-3 femte ledd er oppfylt for begge
ektefellene.

§ 6-3. Enslige pendlere

Som enslig pendler regnes
person som ikke går inn under § 6-2.

Enslig som pendler mellom
foreldrehjem og annen bolig, regnes som bosatt i foreldrehjemmet.
Fra og med det år pendleren fyller 22 år regnes imidlertid
vedkommende som bosatt i bolig som er selvstendig etter § 6-4.

Enslig som har overveiende
døgnhvile i annen bolig enn foreldrehjemmet, kan kreve å bli
registrert som bosatt i denne boligen. Slik registrering kan ikke
omgjøres så lenge boligsituasjonen mv. i det vesentlige er
uforandret.

Med foreldrehjem forstås det
folkeregistrerte bosted til foreldre eller andre som pendleren har
vokst opp hos. Kan flere boliger regnes som foreldrehjem for
pendleren, gjelder regelen i § 5-2 i forholdet mellom disse.

Den som tar til å pendle fra
en kommune der han har vært registrert bosatt i minst tre år når
pendlingen tar til, til en bolig i en annen kommune, kan kreve å
forbli registrert som bosatt i den første kommunen, dersom:

a)

boligen på det opprinnelige bostedet
har minst dobbelt så stort boareal som den andre boligen, og

b)

pendleren eier den første boligen
eller har utgifter til leie av denne. En pendler som har
benyttet en eiendom som bolig mot å dekke driftskostnadene,
likestilles med pendlere som tar til å pendle fra en eid til
en leid bolig dersom pendleren er nær slektning av eiendommens
eier eller er mottaker etter en føderådskontrakt.

For bolig i boenhet der det bor flere, regnes som boareal
boenhetens boareal delt på antall beboere over 15 år. § 6-4 annet og
tredje ledd gjelder så langt de passer.

I andre tilfeller enn nevnt
i første til femte ledd, skal enslig som pendler mellom to eller
flere boliger, regnes som bosatt i sin selvstendige bolig, jf. §
6-4. Ved pendling mellom selvstendige boliger, eller mellom
uselvstendige boliger, gjelder regelen i § 5-2, dersom ikke den
enslige krever noe annet på grunnlag av femte ledd.

§ 6-4. Selvstendig og
uselvstendig bolig

Som selvstendig bolig regnes
hus eller leilighet som:

a)

har minst 30 kvadratmeter boareal,
og

b)

har innlagt vann og avløp, og

c)

pendleren eier eller disponerer for
et tidsrom som må forutsettes å få en varighet av minst ett
år, og

d)

pendleren har tilgang til alle ukens
dager.

I boenhet der det bor mer enn en person, settes kravet til
boareal til 30 kvadratmeter tillagt 20 kvadratmeter for hver
ytterligere beboer i boenheten som er over 15 år.

Pendleren må dokumentere
boligenes boareal, enten ved oppmåling av takstmann eller på annen
måte som registermyndigheten finner tilfredsstillende.
Registermyndigheten kan legge bruttoarealet til grunn dersom dette
er bedre dokumentert enn boareal.

Dersom pendleren leier bolig
i boenhet der det også bor andre, kan han kreve at vurderingen
gjøres ut fra et arealkrav på 30 kvadratmeter, der det legges til
grunn det arealet som han disponerer alene, tillagt hans andel av
areal i boenheten som etter sin art er felles. Areal i boenheten som
etter sin art er felles, tas ikke i betraktning i boenhet med 7
eller flere beboere over 15 år.

Bolig som ikke er
selvstendig, regnes som uselvstendig bolig.

§ 6-5. Krav til pendling
(besøkshyppighet)

For familiependlere, jf. §
6-2, gjelder de krav til besøkshyppighet som tilsier at boligen skal
regnes som det felles hjem.

For enslige, jf. § 6-3,
kreves så regelmessige og hyppige hjembesøk som forholdene gjør
rimelig. Ved vurderingen legges vekt på avstand, reisemuligheter og
økonomi. For enslige som i løpet av året fyller 22 år eller mer,
regnes besøk vanligvis ikke som pendling dersom de foregår sjeldnere
enn hver tredje uke.

Kapittel 7. Melding og vedtak om registrering
av flytting

A. Generelle bestemmelser

§ 7-1. Flytte- og
registreringsdato

Kommer flyttemeldingen til
skattekontoret samme dag eller etter at flyttingen er skjedd, regnes
den meldepliktige og den husstand som flytter med ham, i forhold til
bestemmelsene i folkeregisterloven, som bosatt på det nye bostedet
fra den dagen meldingen er mottatt av skattekontoret.

Kommer meldingen til
skattekontoret før flytting er skjedd, og det gjelder flytting til
et land utenfor Norden, regnes den meldepliktige som bosatt i det
landet fra utreisedagen.

Med registreringsdato menes
i denne forskrift den dato da den meldepliktige etter bestemmelsene
i første og annet ledd regnes som bosatt på det nye bostedet eller i
utlandet.

Med flyttedato menes i denne
forskrift den dato som den meldepliktige har oppgitt som flyttedag.

§ 7-2. Krav til
flyttemelding

Melding om flytting skal gis
på særskilt papirblankett eller elektronisk blankett fastsatt eller
godkjent av Skattedirektoratet. Også melding avgitt på annen måte
kan godtas dersom den inneholder de nødvendige opplysninger og for
øvrig fremstår som en viljeserklæring om at det er foretatt en
flytting. Melding om flytting til og fra utlandet skal alltid gis på
papirblankett.

Flyttemelding gitt på papir
skal være underskrevet av den som har meldeplikt etter loven, eller
av den som den meldepliktige har gitt fullmakt. For umyndiggjorte
skal vergen underskrive. For personer som har fått oppnevnt
hjelpeverge, kan denne underskrive meldingen alene dersom dette
faller inn under hjelpevergens oppdrag, jf. vergemålsloven § 90 b.
For personer under 18 år er det den eller de som har foreldreansvar
og som barnet bor fast sammen med som skal underskrive.

Flyttemelding som gis
elektronisk anses som underskrevet ved bruk av enten

a)

kvalifisert sertifikatløsning, eller

b)

fødselsnummer og PIN-kode over
Internett.

Tildeling av PIN-kode skjer på den måten som Skattedirektoratet
bestemmer.

B. Flytting innen Norge

§ 7-3. Vedtak om flytting
innenlands

Skattekontoret avgjør om
de(n) som har meldt flytting, skal registreres som bosatt på nytt
bosted eller ikke. Avgjørelsen er et enkeltvedtak. Klageorgan er
Skattedirektoratet. Klagefristen er tre uker.

§ 7-4. Underretning og
flyttevedtak

Når skattekontoret har
fattet vedtak om at de(n) som har meldt flytting skal registreres
som bosatt, skal de(n) som flytter straks underrettes skriftlig om
at flyttingen er registrert.

§ 7-5. Avslag på
flyttemelding

Fatter skattekontoret vedtak
om at den som har meldt flytting ikke skal registreres som bosatt på
nytt bosted, eller at flyttemeldingen av andre grunner ikke kan
godtas, skal vedtaket være skriftlig. Underretning om vedtaket skal
straks sendes den som har meldt flytting.

§ 7-6. Vurdering av
bostedsregistrering av eget tiltak

Får et skattekontor på annen
måte enn ved flyttemelding, kjennskap til at en registerført person
er flyttet, skal den vurdere om det er grunnlag for endret
bostedsregistrering. Hører avgjørelse i saken under annet
skattekontor oversendes den dit.

Når et skattekontor fatter
vedtak etter første ledd, skal den det gjelder straks underrettes.

§ 7-7.
Registreringstidspunkt

En person som unnlater å
melde flytting, kan først registreres som bosatt på nytt bosted når
registermyndighetens vedtak er endelig.

Som registreringsdato
benyttes den dato vedtaket ble fattet.

C. Flytting til utlandet

§ 7-8. Melding om flytting til
utlandet

Melding om flytting til
utlandet skal gis til skattekontoret før utreisen. Med mindre
særlige grunner taler for det, kan det ikke foretas registrering på
grunnlag av flyttemeldinger som innkommer tidligere enn 14 dager før
utreisedagen.

§ 7-9. Vedtak om flytting til
utlandet

Skattekontoret avgjør om den
som har meldt flytting, skal registreres som flyttet til utlandet
eller ikke. Avgjørelsen er et enkeltvedtak.

Får skattekontoret kjennskap
til at en person er utflyttet eller oppholdstillatelsen er gått ut,
skal den uten ugrunnet opphold undersøke saken. I de tilfeller
skattekontoret kommer til at vedkommende etter § 4-7 skal regnes som
utflyttet, skal det umiddelbart fattes vedtak om dette. Som
registreringsdato benyttes den dato vedtaket ble fattet. For de som
registreres utflyttet på grunnlag av utgått oppholdstillatelse mens
de fortsatt oppholder seg i Norge, settes registreringsdato til den
dato oppholdstillatelsen gikk ut.

Skattedirektoratet er
klageorgan for vedtak som nevnt i første og annet ledd. Klagefristen
er tre uker.

§ 7-10. Internordisk
utflytting

Flytting til Danmark,
Grønland, Færøyene, Finland, Island eller Sverige, reguleres av
overenskomst 1. november 2004 nr. 41 om folkeregistrering.

D. Flytting fra utlandet

§ 7-11. Vedtak om innflytting
fra utlandet

Skattekontoret avgjør om og
i hvilken kommune vedkommende skal registreres som bosatt.
Avgjørelsen er et enkeltvedtak. Klageorgan er Skattedirektoratet.
Klagefristen er tre uker.

Når det skal avgjøres om en
person som kommer fra utlandet og har tatt midlertidig opphold i
landet skal registreres som bosatt, regnes varigheten av oppholdet
fra det tidspunkt vedkommende først tok opphold i Norge.

Ved innflytting fra Danmark,
Grønland, Færøyene, Finland, Island eller Sverige, kommer artikkel 2
nr. 2 i overenskomst 1. november 2004 nr 41 om folkeregistrering til
anvendelse.

§ 7-12. Tidligere tildeling
av fødsels- eller D-nummer

Før innflytting registreres,
skal skattekontoret undersøke om innflytteren tidligere er tildelt
fødselsnummer eller D-nummer. Dersom skattekontoret ikke får avklart
forholdet, men har holdepunkter for at innflytteren tidligere kan ha
blitt tildelt fødsels- eller D-nummer, skal skattekontoret gi en
skriftlig redegjørelse til Skattedirektoratet som treffer beslutning
i saken.

E. Meldinger fra andre

§ 7-13. Melding fra
utleier

Når skattekontoret har
mottatt melding fra utleier mv. om at en leietaker er utflyttet, og
leietaker ikke selv har gitt melding om flyttingen, skal
skattekontoret straks undersøke forholdet.

Blir ikke leietakeren
registrert på nytt bosted i løpet av en måned, skal vedkommende
registreres uten fast bosted i kommunen på grunnlag av meldingen fra
utleieren. Avgjørelsen er et enkeltvedtak. Klageorgan er
Skattedirektoratet. Klagefristen er tre uker.

§ 7-14. Offentlig myndighets
meldeplikt

Utover den
flyttemeldingsplikt som er fastsatt folkeregisterloven § 7, § 8 og §
10, har enhver offentlig myndighet plikt til å melde flytting for
personer som etter offentlig tiltak blir satt i institusjon eller
privat pleie. Meldingen sendes skattekontoret.

Kapittel 8. Ukjent registrerings- og
oppholdskommune

§ 8-1. Ukjent
registreringskommune

Er det ikke mulig gjennom
opplysninger fra innflytteren selv eller på annen måte å få rede på
hvilken kommune innflytteren er eller tidligere har vært registrert
som bosatt i, skal skattekontoret straks gi en skriftlig
redegjørelse til Skattedirektoratet som treffer beslutning i saken.

§ 8-2. Ukjent
oppholdskommune

Personer som oppholder seg
eller trolig oppholder seg i Norge uten å ha noen tilknytning til en
bestemt kommune, skal registreres som hjemmehørende i Norge, men
uten bosted i noen kommune. Avgjørelsen tas av Skattedirektoratet.

§ 8-3. Underretning om endring
av registrering

Får skattekontoret kjennskap
til at en person som er registrert etter § 8-2, har bosatt seg i en
bestemt kommune, er utvandret eller død, skal Skattedirektoratet
underrettes. Skattedirektoratet gjennomfører deretter nødvendig
registeroppdatering.

Kapittel 9. Registermyndighetens taushetsplikt
og opplysningsvirksomhet

§ 9-1. Taushetsplikt

Dokumentasjonsmateriale som
inneholder opplysninger som er undergitt taushetsplikt, skal
oppbevares på betryggende måte. For tilintetgjøring av slikt
materiale gjelder § 11-4 i denne forskrift. Taushetsplikten for
opplysninger registrert i Det sentrale folkeregister eller i det
tidligere hovedregisteret består i 60 år etter at vedkommende person
ble registrert som død eller utvandret.

Taushetsplikten for
opplysninger registrert de samme stedene og som følge av adopsjoner,
består i 100 år etter at adoptivbarnet ble registrert som død eller
utvandret.

§ 9-2. Utlevering av
opplysninger - generelt

Utlevering av opplysninger
som er nevnt i § 2 annet ledd, reguleres av folkeregisterloven § 13
og § 14 og § 9-3 til § 9-6 i denne forskrift. Utlevering av
personopplysninger som skal behandles med elektroniske hjelpemidler,
skal ikke foretas før mottaker av opplysningene dokumenterer at han
har sendt melding til Datatilsynet om den planlagte behandling, jf.
personopplysningsloven § 31. Når det kreves konsesjon fra
Datatilsynet for å behandle sensitive personopplysninger, jf.
personopplysningsloven § 33, må mottaker dokumentere at han har slik
konsesjon før opplysningene kan utleveres.

Til vedtak om å utlevere
opplysninger kan det knyttes vilkår.

Når det er knyttet vilkår
til vedtak som nevnt i annet ledd, skal registermyndigheten sikre
dokumentasjon om hvem som har fått opplysningene, hvilke typer av
opplysninger som er utlevert og de vilkår som er knyttet til
vedtaket. Registermyndigheten skal følge opp om vilkårene blir
overholdt.

Dersom skattekontoret får
mistanke om eller oppdager at vilkårene ikke blir overholdt, skal
forholdet straks undersøkes. Skattekontoret gir en skriftlig
redegjørelse til Skattedirektoratet som treffer beslutning i saken.

§ 9-3. Utlevering av
opplysninger - offentlige

1.

En offentlig myndighet kan når det
foreligger et begrunnet behov, gis opplysninger om noen få
personers fulle navn, fødested, fødselsdato, personnummer
eller D-nummer, adresse, sivilstand, ektefelle/registrert
partner, barn, foreldre og eventuell dødsdato, med mindre
slike opplysninger kan røpe et klientforhold e.l. som må anses
som personlig. Andre opplysninger om personer kan gis til
offentlig myndighet som har hjemmel i lov til å innhente
opplysninger fra folkeregisteret uten hinder av lovbestemt
taushetsplikt. Et avslag kan påklages til Skattedirektoratet
av den som søker etter opplysninger. Skattekontoret bestemmer
ellers ut fra hensynet til de daglige gjøremål i hvilken
utstrekning slike opplysninger skal gis. Kan ikke
skattekontoret av hensyn til dette påta seg å gi
opplysningene, skal vedkommende myndighet vises til
Skattedirektoratet.

Registermyndigheten skal forsikre seg om at det er en
offentlig myndighet som ber om opplysningene.

Politiet skal få de opplysninger fra registermyndigheten som
politiet finner nødvendig.

Skattekontoret avgjør søknader om å gi offentlige tjenestemenn
adgang til arkiverte registerkort og meldinger for å foreta
undersøkelser som en offentlig myndighet trenger i sitt
arbeid. Det kan knyttes vilkår til slik tillatelse.
Avgjørelsen kan ikke påklages.

2.

Opplysninger om noen få personer,
jf. nr. 1 første ledd første punktum, gis vederlagsfritt. For
forespørsler som omfatter mer enn noen få personer, skal
utgifter som påløper dekkes av den som gis opplysningene, med
mindre det i lov er bestemt at opplysning skal gis
vederlagsfritt.

§ 9-4. Utlevering av
opplysninger - private

1.

Skattekontoret kan til personer og
private institusjoner gi opplysning om noen få navngitte
identifiserbare personers fulle navn, fødested, fødselsdato,
personnummer eller D-nummer, adresse og eventuell dødsdato,
med mindre slike opplysninger kan røpe et klientforhold e.l.
som må anses som personlig. Vilkåret er at opplysningene er
nødvendige for å ivareta lovmessige rettigheter eller plikter.
I særlige tilfeller kan etter skriftlig søknad opplysninger om
sivilstand, ektefelle/registrert partner, foreldre og barn
utleveres. Det kan også når det foreligger en lovmessig
rettighet eller plikt gis de samme opplysninger som nevnt
foran om noen få personer som bor på en bestemt adresse. Et
avslag kan påklages til Skattedirektoratet av den som søker
etter opplysninger.

Forespørsler som omfatter mer enn noen få personer eller
regelmessige forespørsler, skal oversendes Skattedirektoratet.
Det samme gjelder der skattekontoret ut fra hensynet til de
daglige gjøremål avgjør at opplysningene ikke kan gis.

Bestemmelsen i første ledd om noen få navngitte og
identifiserbare personer gjelder ikke der det skriftlig søkes
om opplysninger som ved elektroniske hjelpemidler kan hentes
ut fra en datasentral Skattedirektoratet har avtale med om
lagring av folkeregisteropplysninger. Det må foreligge en
lovmessig rettighet eller plikt for at disse opplysningene kan
utleveres. Et avslag kan påklages til Skattedirektoratet av
den som søker etter opplysninger. For øvrig skal alle
bestillinger om uthenting av opplysninger fra en datasentral
sendes via Skattedirektoratet.

Sosiale organisasjoner kan etter skriftlig søknad få utlevert
opplysning om navn og adresse til bosatte i en kommune, med
mindre adressen kan røpe et klientforhold e.l. som må anses
som personlig, når opplysningene skal brukes til å fremme
organisasjonens ideelle formål. Sammen med søknaden må det
ligge ved en anbefaling fra det kommunale organ som har ansvar
for vedkommende saksfelt. Innvilges søknaden, skal
opplysningene leveres ut gjennom vedkommende kommunale organ.

2.

Opplysninger om noen få personer,
jf. nr. 1 første ledd, gis vederlagsfritt. For forespørsler
som omfatter mer enn noen få personer, jf. nr. 1 annet ledd,
må utgifter som påløper dekkes av den som gis opplysningene.

§ 9-5. Adressesperring

En person kan skriftlig søke
om at det nedlegges forbud mot at vedkommendes adresse oppgis til
private personer og institusjoner. Skattekontoret kan, dersom det
kan dokumenteres at det foreligger fare for skade på liv, legeme
eller helse, fatte vedtak om at adressen skal sperres.

Nedlegges det forbud mot at
adressen oppgis, skal forbudets varighet fastsettes. Forbudet bør
ikke gjelde lenger enn behovet tilsier, og kan ikke vare lenger enn
ett år. Er det behov for ytterligere beskyttelse, må det søkes på
ny. Nekter skattekontoret å etterkomme søknaden eller er søkeren på
annen måte misfornøyd med avgjørelsen, kan den påklages til
Skattedirektoratet.

Når det er truffet vedtak om
adressesperring, graderer skattekontoret adresseopplysningen som
FORTROLIG etter beskyttelsesinstruksen. Dersom skattekontoret kommer
til at graderingen STRENGT FORTROLIG kan være nødvendig, tas dette
opp med Skattedirektoratet som avgjør om denne gradering skal
benyttes. Skattedirektoratet kan også av eget tiltak beslutte at
graderingen STRENGT FORTROLIG skal benyttes.

§ 9-6. Innsynsrett og
bekreftet registerutskrift

Alle har rett til å få
opplyst hvilke opplysninger som er registrert om dem selv i
folkeregisteret, og kan få utstedt en bekreftet utskrift av
opplysningene. Innsynsretten gjelder likevel ikke opplysninger som
det må anses utilrådelig at vedkommende får kjennskap til av hensyn
til personer som står dem nær.

Svar på henvendelser som
nevnt i første ledd skal gis umiddelbart. Skattekontoret bestemmer
ut fra hensynet til forsvarlig saksbehandling hvordan opplysningene
skal gjøres tilgjengelig for vedkommende. På anmodning skal
vedkommende gis skriftlig svar ved bekreftet utskrift eller avskrift
fra registeret.

Alle har rett til å få
opplyst hvilke typer opplysninger som er tatt inn i folkeregisteret.

Kapittel 10. Attester

§ 10-1. Attester som kan
utstedes

Registermyndigheten kan
utstede:

a)

bostedsattest på enhver person som i
Det sentrale folkeregister er registrert som bosatt i Norge,
og

b)

fødselsattest på enhver person som
er eller har vært folkeregistrert som bosatt i Norge etter 2.
desember 1946 såfremt vedkommende er født eller adoptert i
Norge. Det samme gjelder for enhver person som er født i Norge
etter 31. desember 1982. Likeledes kan det utstedes
fødselsattest på person som er adoptert i utlandet etter 1.
juli 1981 når det er registrert melding fra fylkesmannen om
den utenlandske adopsjonen, og det i meldingen fra
fylkesmannen fremgår at den utenlandske adopsjonen er gyldig i
Norge med samme rettsvirkning som norsk adopsjon.

Attestene skrives ut på
grunnlag av opplysninger i Det sentrale folkeregister. Ved
utstedelse av fødselsattest benyttes likevel opplysninger på
hovedregisterkort dersom vedkommende ikke er tildelt fødselsnummer.

Personer som er født i
Norge, men som ikke har vært registrert som bosatt her noen gang
etter 2. desember 1946, må henvende seg til fødselsregisterfører på
mors bosted ved tidspunktet for fødselen.

§ 10-2. Krav om og utlevering
av attester

Attest kan bare utstedes
etter begjæring fra den person attesten gjelder, norsk offentlig
myndighet eller vedkommendes verge. Det samme gjelder hjelpeverge
for myndige dersom dette faller inn under hjelpevergens oppdrag, jf.
vergemålsloven § 90b. Likeledes kan attest utstedes til ektefelle,
registrert partner eller en av de nærmeste slektningene dersom det
kan dokumenteres et begrunnet behov for en slik attest.

Nekter skattekontoret å
utstede attest, kan avgjørelsen påklages til Skattedirektoratet.

Attest kan bare utleveres
til den som har krav på å få den utstedt. Utlevering kan bare skje
mot forevisning av legitimasjon hvis ikke tjenestemannen kjenner
vedkommende. Skal attesten sendes som post, må det skje til den
bosteds- eller postadresse vedkommende er registrert med i Det
sentrale folkeregister. Attesten kan ikke sendes som elektronisk
post eller via telefaks.

Utenlandsk myndighet kan
ikke kreve å få utstedt fødselsattest. Begjæring om attest fra en
utenlandsk myndighet skal oversendes Skattedirektoratet som
diskresjonært kan utstede attest.

§ 10-3. Generelt om
attester

Attesten skal skrives ut på
særskilt blankett fastsatt av Skattedirektoratet. Foruten
vedkommendes nåværende fulle navn og fødselsdato skal personnummeret
tas med i attesten, dersom det er tildelt.

Attesten skal være påført
sted og dato for utstedelse og registermyndighetens
riksvåpenstempel.

§ 10-4. Særskilt om
bostedsattest

I tillegg til opplysninger
som nevnt i § 10-3 kan bostedsattesten bare ha opplysninger om
personers eller husstanders registrerte bostedsadresse og om hvor
lenge de har vært registrert som bosatt på denne adressen, i
kommunen og i Norge, såfremt Det sentrale folkeregister har
tilstrekkelige opplysninger om dette.

§ 10-5. Særskilt om
fødselsattest

I tillegg til opplysninger
som nevnt i § 10-3 skal fødselsattesten angi fødested.

Attesten kan også, i tillegg
til opplysninger som nevnt ovenfor, angi foreldrenes, eventuelt
adoptivforeldrenes navn. Slik lang attest utstedes for personer
under 18 år, med mindre det uttrykkelig er bedt om attest etter
første ledd. For andre utstedes slik attest bare dersom rekvirenten
uttrykkelig ber om det.

Ved utstedelse av lang
attest skal attesten i de tilfelle det er aktuelt, gi opplysning om
at navnet er endret ved bevilling/melding, når bevillingen/meldingen
er gitt og av hvilken myndighet. Unntatt fra dette er de tilfeller
navneendringen har sin bakgrunn i frikjennelse for farskap.
Foreldrene skal føres opp med det navn de hadde på
fødselstidspunktet til den person attesten gjelder. Er foreldrene
ikke gift, skal farens navn bare være med dersom farskapet er
fastslått.

Er barnet lovlig adoptert,
skal adoptantenes, eventuelt adoptantens navn, påføres i stedet for
de opprinnelige foreldres navn. Det skal ikke gis opplysning om
adoptivforholdet.

Er adoptivforholdet
opphevet, skal verken adoptivforeldrenes eller opprinnelige
foreldres navn angis i attesten. Er det derimot ved opphevelsen av
adoptivforholdet gitt melding om at rettsforholdet til de
opprinnelige foreldre er gjenopprettet, skal de opprinnelige
foreldrene påføres attesten med opplysning om at rettsforholdet til
disse er gjenopprettet.

Dersom folkeregisteret ikke
har opplysning om et eller flere av foreldrenes, eventuelt
adoptivforeldrenes navn, skal det stå « ikke meldt » i de feltene på
attesten dette gjelder.

Skattedirektoratet kan gi
nærmere regler om tjenestemenn som skal ha fullmakt til å undertegne
fødselsattester og om disses signaturprøver mv. for dokumenter som
skal påføres apostille eller som skal legaliseres.

Kapittel 11. Forskjellige bestemmelser

§ 11-1. Anmeldelse

Overtredelser av
folkeregistreringsloven og dens forskrifter skal meldes til politiet
av den registermyndighet som er vedtaksmyndighet i første instans.

§ 11-2. Tidligere førte
registre

For de personer det i
henhold til § 4-§6 i tidligere forskrift 26. november 1979 om
føringen og ordningen av folkeregistrene ble opprettet manuelt førte
kort for, skal registeret være ordnet i:

a)

hovedregister over alle personer som
fortsatt er bosatt i kommunen, fødselsregisterførte og
dødfødte,

b)

avgangsregister over personer som er
forsvunnet, utvandret eller døde,

c)

navneregister over personer som har
vært registrert bosatt eller er blitt fødselsregisterført i
kommunen før føring med elektroniske hjelpemidler ble tatt i
bruk.

§ 11-3. Arkivering og
avlevering av tidligere førte registre

Registerkort som står i
avgangsregisteret, avleveres hvert år samlet til statsarkivet i det
25. år etter at kortene kom i avgangsregisteret.

Registerkort som er byttet
ut eller fjernet fra registeret ved adopsjon, må oppbevares slik at
ingen uvedkommende får adgang til dem og skal avleveres hvert år
samlet til statsarkivet i det 25. år etter at kortene ble tatt ut av
registeret.

Når hovedregisterkort blir
avlevert til statsarkivet, noterer en på eget kort fremst i
avgangsregisteret til hvilket statsarkiv de ulike årganger er
avlevert og datoen for dette.

Skattekontoret avklarer med
arkivverket hvilket statsarkiv som skal motta de ulike kortene.
Skattedirektoratet fastsetter nærmere regler for avlevering av
opplysninger fra Det sentrale folkeregister.

Vedkommende statsarkiv kan i
vedtak fastsette andre avleveringstidspunkter enn det som følger av
denne bestemmelse.

§ 11-4.
Meldingsarkivering

Flyttemeldinger skal
arkiveres av skattekontoret i ti år. Andre meldinger som danner
grunnlaget for registerføringen, skal arkiveres i fem år.

Etter endt arkiveringstid må
Skattekontoret påse at det papirbaserte materiale som skal
makuleres, blir fysisk tilintetgjort så uvedkommende ikke får adgang
til det. Tilsvarende skal Skattedirektoratet påse tilintetgjøring av
materiale som er levert elektronisk.

§ 11-5. Ikrafttredelse

Denne forskrift trer i kraft
1. januar 2008. Samtidig oppheves Finansdepartementets regler for
folkeregistrenes opplysningsvirksomhet mv. fastsatt 25. januar 1971,
forskrift 25. oktober 1982 nr. 1525 om utstedelse av fødselsattester
i folkeregistrene, forskrift 4. mars 1994 nr. 161 om
folkeregistrering og forskrift 14. februar 1995 nr. 125 om D-nummer.

Databasen sist oppdatert 17.
juli 2009